Sinovi povijesti
Povratak Ivića Pašalića
![](https://www.tropolje.info/wp-content/uploads/2016/05/PXL_080316_12711257-660x413.jpg)
Drvodjelja PaÅ¡alić je, izvan svake sumnje – politiÄka pojava. Odavno klonirana politiÄka bakterija za primjenu, nakon skrivanja u labosima, na aktualne tokove u Hrvatskoj.
JoÅ¡ od trenutka formiranja aktualnog vladajućeg saveza, da ne naljutim Grmoju i Petrova pa kažem koalicije, u medijima se uÄestalije nego zadnjih petnaestak godina poÄelo pojavljivati ime Ivića PaÅ¡alića.
Pa je on slao poruke sa svoje Facebook stranice, pa je komentirao dogaÄ‘aje u zemlji, pa su neki novinari prijetili Karamarku i aktualnom vodstvu stranke njegovim aktiviranjem, pa su antife prijetile povratkom rigidnog TuÄ‘manovca. OÄito zbog osjećaja da aktivistiÄke snage nisu dovoljno mobilizirane za prosvjede, pa se koristilo najozloglaÅ¡enije ime, ozloglaÅ¡enije Äak i od Karamarka.
Ivić PaÅ¡alić je u meÄ‘uvremenu davao izjave, komentirao aktualne postupke vladajućih, mislio o nizu problema, najavljivao povratak u politiku primjedbom „nikad ne reci nikad“ i sliÄnim trkeljanjima. A kao sluÄajno, tu i tamo su se mediji utrkivali tko će prenijeti – njegov status s Facebooka ili živu izjavu.
Da se razumijemo odmah, sluÄaja u takvom pojavljivanju – nema.
To je sve planirano.
Tko je Ivić Pašalić, današnji drvodjelja?
DavnaÅ¡nji proganist uruÅ¡avanja državotvornog HDZ-a, simbol zadnjih godina vladavine Franje TuÄ‘mana, teÅ¡ko bolesnog Äovjeka, koji je u tim vremenima joÅ¡ imao snage baviti se kljuÄnim meÄ‘unarodnim pitanjima i problemima, nastojeći ostaviti iza sebe koliko toliko Ävrstu konstrukciju nacionalne državne kuće u meÄ‘unarodnom poretku.
U principu nikad nisam cijenio tipove s golemim moćima, utjecajem operativnog tipa, a ispod naziva – savjetnik. U pravilu su to tipovi koji donose zaobilazne i mutne odluke, kreiraju ispod priznate veliÄine svoje kokoÅ¡arluke, primjenjuju svoja Äesto nakaradna pravila ne libeći se uruÅ¡iti cijeli sustav ako je eventualno zaprjeka ostvarivanju vlastitih ciljeva, a sve Å¡to rade – predstavljaju pod neÄijim tuÄ‘im imenom, potpisom, politikom i vizijom.
To je najgori tip ljudi.
Ljudi bez lica i karaktera, ljudi s maskom. U principu sumnjivih zbog toga, jer nikada nisu svoje interese i ciljeve ni pokušali legitimirati među drugim ljudima i u konkurenciji s drugim idejama i ciljevima.
Moć Ivića PaÅ¡alića je poÄivala na rasprÅ¡oju u tadaÅ¡njem HDZ-u, na razmrvljenim idejama i inicijativama koje su se meÄ‘usobno klale Å¡titeći osvojene gruntove za boj nakon oÄekivane smrti predsjednika TuÄ‘mana, pri Äemu je PaÅ¡alić tada zauzeo najveći grunt.
Njegov karakter nabolje odslikavaju teÅ¡ke optužbe uvijek u grupacijama suradnika pri Äemu su neki od njih viÅ¡e stradali, kao Kutle, a neki nakon kratkotrajnih posrnuća ustajali i trajali kao Pavić, optužbe koje su se zaustavljale na tim ljudima.
Njega, Ivića Pašalića, nikada nije bilo. Bio je savjetnik, kako bi ga i bilo.
Današnja Hrvatska će stvar pojednostavniti.
On je predstavnik najtvrÄ‘e, neoustaÅ¡ke i rigidne hercegovaÄke struje HDZ-a, radikal koji jedva Äeka podÄiniti mirnu i civiliziranu Hrvatsku i predati ju zadrtim kamenjarima, koji nemaju ni skrupula ni znanja, ni rafiniranosti i sposobnosti za bilo Å¡to, već samo brutalnost, za pljaÄku, zlo i otimaÄinu.
Tako se percipira njegov povratak.
A je li to tako?
PaÅ¡alić nikada nije ni bio, niti je mogao biti nekakav „hercegovaÄki guru“.
Zašto?
Je, nije Hercegovac baÅ¡ ni po Äemu, a ponajmanje politiÄki Hercegovac. Nikada nije ni bio, izvan mogućnosti da bude „Hercegovac“ kao i Jarnjak recimo, i svatko tko je zastupao državotvornu politiku pokojnog predsjednika TuÄ‘mana, bez obzira odakle je, tko je i kakav je. PaÅ¡alića je u vrh HDZ-a doveo Manolić, a ne kako se misli Gojko Å uÅ¡ak. Bio je lokalni lijeÄnik u Zagorju, koji Hercegovine, niti bilo koga u Hercegovini nikada nije ni vidio ni Äuo, iako su mu roditelji podrijetlom iz Tomislavgrada. Jedino Å¡to je imao oduvijek je bila – beskrupulozna ambicija, oÄita sposobnost plivanja i modeliranja okolnosti u teÅ¡kim i neureÄ‘enim druÅ¡tvenim dogaÄ‘ajima i beskrupulozna spretnost koriÅ¡tenje tuÄ‘e karizme i ugleda.
E, tu mu nije bilo premca.
Takvi tipovi nemaju nikakve ideje niti ideologije. SliÄan mu je Bandić, samo malo banalniji ponaÅ¡anjem.
DoduÅ¡e, za razvoj tih osobnosti i ponaÅ¡anja trebalo je i sreće, ali i neÄija ruka koja takve dovede do pozicije moći.
Nitko u Hrvatskoj, pogotovo na antifa strani danas neće, navodeći legendarni prosvjed za „spas radija 101“, koji je u biti bio organizirani prosvjed protiv Franje Tuđmana i prilika za javni iskorak dugotinjajuće antifa revolucije u Zagrebu, ni pomisliti da je izravni kreator razloga za taj prosvjed bio Ivić Pašalić s Ninoslavom Pavićem.
Ivić Pašalić je državni stvoritelj Nine Pavića i dugogodišnje kampanje „programiranja istine“ koju je ovaj vodio i vodi još i danas u medijima i sutvorac instrumenata cjelokupne detuđmanizacije Hrvatske.
Upravo on.
Navodni „hercegovaÄki radikal, faÅ¡ist, ustaÅ¡a“.
ÄŒovjek je nakon gubitka prevlasti i propasti u HDZ-u ostao vjeÄita „hercegovaÄka prijetnja“ svakom kadrovskom preslagivanju te stranke, iako u Hercegovini nije imao, izuzev dok se služio TuÄ‘manovim imenom, doslovno nikoga, izuzev možda par sliÄnih politiÄkih profitera koji su funkcionirali na tom valu. Ivića PaÅ¡alića Hrvatska pamti i kao simbol paraobavjeÅ¡tajne podstrukture s kreaturama kao Markica Rebić, koje su presudno loÅ¡e utjecale na niz pokreta i grupacija, sve dok ih ljudi s godinama nisu skužili ili razotkrili kao obiÄne parazite bez mirisa i okusa.
Ali ni tada Pašalić nije propao.
Drvodjelja PaÅ¡alić je, izvan svake sumnje – politiÄka pojava. Odavno klonirana politiÄka bakterija za primjenu, nakon skrivanja u labosima, na aktualne tokove u Hrvatskoj.
ViÅ¡e je nego oÄito da se danas vodi presudna bitka za Hrvatsku.
PaÅ¡alić je opasan za Hrvatsku. I, bojim se da tu paradigmu iz nekih unutarstranaÄkih razloga kontrolira ili pristaje na nju Karamarko, te odavno, joÅ¡ iz TuÄ‘manovoga vremena struktura, koja s autentiÄnom Hrvatskom nema nikakve veze. Struktura koja je na valu državotvornog oduÅ¡evljenja zauzela sve najvažnije pozicije i danas presudno modelira druÅ¡tvena zbivanja. To je struktura koja je iznjedrila Mesića, koja nastoji saÄuvati moć svim sredstvima, koja želi uspostaviti trajniju stabilnost i na navodnom lijevom i desnom politiÄkom spektru i na miru trajno uživati plodove zauzetih teritorija.
To je po svemu ovo najnovije – zajedniÅ¡tvo, koje vidimo u EPH gemiÅ¡tanjem autora, već od ranije u VeÄernjem listu i konaÄno Mostu kao loncu za varenje najrazliÄitijih tipova u zajedniÄki upravljaÄki paprikaÅ¡.
Sve to je s potpisom Karamarka i nije bez njegovoga prethodnog znanja.
PaÅ¡alić upravo njemu treba za potpuno pokoravanje HDZ-a i sprjeÄavanje svakog desniÄarenje na „centru“, odnosno figurativno reÄeno, kao amortizer Milijana Brkića.